Kald mig Martin. Jeg har set de sygeste ting.
Ting, en dreng ikke bør se.
Men jeg er ikke nogen normal dreng mere, og verden er ikke normal.
Det er bare at vænne sig til det, siger Mister.
Vi følger hans regler eller dør. Eller værre, dør og vender tilbage.
Men vi starter fra begyndelsen. Jeg var som alle andre.
Jeg havde en familie, jeg gik i skole, jeg troede ikke på bøhmanden.
Men pludselig blev verden et mareridt.
... blive hjemme og ikke køre ud om natten.
Måske skulle vi vente.
Vi tager bivejene. Det er tryggere.
Martin!
Cooper! Cooper!
Cooper!
Løb, Martin!
Mor!
Skriger du, så brækker jeg nakken på dig.
De er døde. Vi kan kun dræbe de sataner.
Kan du skyde? Hvis du skyder mig, slår jeg dig ihjel.
En telefonlinje, hvor man kan melde folk forsvundet -
- er oprettet i hvert county.
Telefonlinjerne er overbelastede.
Man gør alt, hvad man kan for at opretholde orden på Østkysten.
Gå ikke ud efter solnedgang.
Bliv indendørs og lås døre og vinduer.
Hent en hammer!
Jeg har kun to hænder! Slå!
Red ham.
Snart lærer du slet ikke at drømme. Tag udrustningen på.
Velkommen til Stake Land.
Månederne gik.
Vi kørte østpå og vestpå, men altid nordover, væk fra døden.
Vi undgik byerne. Mister sagde, at de var blevet ramt værst i starten.
Folk søgte beskyttelse hos hinanden, men døden kom ind og udslettede dem.
Med Washingtons fald gik det gamle Amerika under.
Magthaverne flygtede, og mennesker mistede alt håb.
Nu er det kun mig og Mister, på rejse gennem et ødelagt land.
Visse byer havde klaret sig og holdt med hegn og rifler natten ude.
Sekter bredte sig som løbeild gennem Syden, men Messias kom ikke.
I stedet kom døden. Og den havde appetit.
Den dumme idiot sidder fast. Solen brænder ham ihjel.
En bersærker, den ældste vampyrtype.
De kan ikke spiddes i brystet. Man skal køre den ind i baghovedet.
Vampyrer styres af reptilhjernen.
Det er som at hive ledningen ud af en computer.
Vi var alle sammen forældreløse og søgte noget at holde os til.
Han er en Mister.
Det er måske derfor, jeg får lov at blive hos ham.
- Hvad er det? - Hvidløgsolie.
- Virker det virkelig? - Det skader jo ikke.
Et eneste hug. Giv alt, hvad du har i dig.
OG GUD SLOG VERDEN NED
- Hvor kommer I fra? - Sydfra.
Har I dræbt nogen?
De er gode nok. Lad dem køre ind.
En ny barrikaderet by. Folk, der bare forsøgte at komme hjem.
Som ville ønske, at det hele bare varet mareridt.
At de kunne vende hjem til deres liv, deres familier, deres job.
Han trænger til mere fersk mad.
Og vitaminer, hvis du kan få fat i dem. Hvor er hans forældre?
De er døde.
Han ville have det bedre her, sammen med andre.
Andre børn.
Hvad skylder jeg?
- Jeg kan bruge dem alle. - Godt.
Hej. Er der sprut at få i byen?
Jake's har. Mest hjemmebrændt. Der er fadøl.
Den er lidt gæret, men det dør man ikke af.
Knægten trænger til at blive klippet.
Sheriffen sagde, at I måtte tage, hvad I ville. Jeg giver.
Har I været i Haggerstown? Jeg havde familie der.
Vampyrerne har taget alt syd her for.
Så han dræber dem faktisk?
Man skal stikke dem i hjertet, gennem brystbenet.
Man kan også skyde dem, men rygraden skal rives over. Har du tyggegummi?
Ja.
- Hvem er du så? - Hans hjælper.
- Hvor er I på vej hen? - Nordpå. Færre blodsugere der.
Ikke til New Eden, vel?
En mand, der kom forbi, sagde, at der slet ingen mad var der.
Det var ikke vampyrerne, der var problemet der, men kannibalerne.
Af og til tror jeg, at jeg kan bo sådan et sted her.
Finde venner, leve i dagslys, være teenager.
Men jeg føler mig ikke tryg blandt mennesker.
New Eden var virkeligt. Det var løsningen, og vi skulle derhen.
Rejse nordpå, mod åbne landskaber. Som Mister siger: "Frihed eller død."
Fanden tage kannibalerne.
Hvad hedder hun?
Jeg spurgte ikke.
Hvorfor er det her sket? Hvordan kunne Gud tillade det?
Nej! Nej!
- Der sker ikke noget. Ikke noget! - Nej!
Der sker ikke noget!
Ikke noget, ikke noget...
Mister.
Hvor kom alt hans had fra?
Jeg spurgte ikke.
De der mænd...
- De sagde, at de var kristne. - Vi taler aldrig om fortiden.
Det hjælper ikke.
Tag fælderne, knægt.
Hit med fingeren.
Nu skal vi ud at fiske.
Tag den lange stav.
- Vi troede, at søster Agatha var død. - Det er hun også.
- Hvad vil du gøre? - Dræbe den tingest.
- Gud være med dig. - Lås døren.
En begynder. Det burde gå let.
Jeg kan ikke brække rygraden!
Du ramte forbi hjertet, din dumme røv! Fandens vampyr!
Hold op!
Mister gravede en grav.
Han havde nok ondt af nonnen.
Han trak hugtænderne, men først da hun gik ud for at plukke blomster.
Hvor mange af dem har du dræbt?
Ikke nok.
Og hvor mange mennesker? De der to mænd?
- Voldtægtsmænd fortjener ikke at leve. - Det er ikke os, der skal dømme.
Så lad være. Vi sætter dig af i næste by. Du kan redde sjæle der.
- Hvad med ham? Han er kun et barn. - Ja.
Et levende barn.
Men vi satte hende ikke af. Hvor skulle hun gå hen?
Satans soldater marcherer, men Gud har ikke svigtet os.
Vi må forlade os på Herren.
Dommedag er kommet -
- men den Kristne ariske hær kæmper for mennesket.
Vi har skabt et tilflugtssted.
Slut jer til os. Lafayette Valley byder de renfærdige velkommen.
Vi vil føre verden tilbage til lyset -
- og til den rette amerikanske gud.
I svære tider dukker falske guder op.
Man sætter sin lid til den prædikant, der råber højst og håber, det går.
Men ind imellem tager de fejl, frygteligt fejl.
Jeg hedder Jebediah Loven.
Og du dræbte to af mine mænd. Med koldt blod.
Du spiddede en af dem i ryggen.
Det var min søn.
Min dreng.
Han var kun 16 år.
Han græd efter sin mor i tre timer, før han døde.
Gud bevare hans sjæl.
Du var mig en fin yngling.
Er det der din far?
Min far er død.
Bare rolig.
Vi skal lære dig Guds ord.
Føre dig til Gud og ind på den rette vej.
Et godt kvindfolk.
Du kan stadig bruges.
Hvad dig angår, Mister...
Ja, vi ved, hvem du er.
Du dræber dem, der kommer tilbage, dem, der tjener os -
- dem, Gud har sendt i sit navn.
Vores opgave er at rense vore fædres blod.
Når dagen er inde, vil de genopstå -
- og fred og renhed vil råde på jorden i al evighed. Amen!
Amen!
Hvad har du at sige til dit forsvar, synder?
Fuck dig og fuck din Gud!
Tja... Det kan du sige til Ham selv.
Du møder Ham lige straks.
Velkommen til Deres dal.
Endestation for alle, der er svage i troen.
Ud med ham!
Se på dem, frelsens børn.
De kommer, når jeg kalder på dem. De æder de ikke-troende.
Helvedet er vist kølnet, 'Jæger'.
Lad ikke flammen gå ud.
Bak, I blodsugere!
- Hvordan har hovedet det? - Mister?
Jeg beklager.
Gå ned og fyld dem i bækken. Og kom tilbage med dem.
Knægt!
Stik bare af, hvis du vil. Derude er der kun solnedgangen og Dem.
Du når ikke langt.
Mister lærte mig at tyde stjernerne. Jeg kunne finde bilen -
- hente våbnene og sende de der kutteklædte galninge til deres Gud.
Jeg skulle nå frem til bilen før daggry.
Mister var død, og jeg havde ikke en chance alene i skoven.
Hvor mange er der?
- En, men hun er skidesur. - Larm lidt.
Kom og tag mig. Kom så!
Her er jeg! Her er jeg!
Hallo!
Martin! Føj, hvor jeg hader de skide vampyrer.
Broderskabet har brug for jer. Der er misdædere iblandt os.
Han er en fjende af vort land.
Han hedder Mister og færdes med en ung dreng. De er bevæbnet.
- Hvad skete der? - De er nær Lafayetteville.
Ekspeder dem med det samme.
Det vil blive rigeligt belønnet.
Vi kører i morgen tidlig. Ad bivejene. Broderskabet har lukket de andre.
Lad være med at tænke på det, knægt.
Kom så, hjælp til!
- Hvad har du at bytte med? - Antibiotika og lidt græs.
Og de her.
Det var som bare fanden. Sikke en stor en.
- Jeg har ingen sodavand til knægten. - Giv ham et glas.
- I har vist været ude i noget slemt. - Lidt.
- Vampyrer? - De hellige.
- Ingen religion eller politik her. - Hvor er næste by?
På den anden side af bjergene. Men Broderskabet kan ikke lide fremmede.
Rygtet er gået om en jæger.
- Vi troede, du allerede var død. - Ikke endnu.
Tak.
Vi tager en sang til. Er I klar?
Hun hed Belle.
Hendes historie var som alle andres. Hverken hjem eller familie tilbage.
Hun var gravid, men livet skal jo gå videre.
Hun ville føde sit barn i New Eden.
Hej.
En gavtyv på loftet!
Gør det! Spid den sæk!
Spid hende! Ellers æder hun dig!
Mister kaldte børnevampyrer gavtyve.
Hun var kun et barn.
Hvis det ikke var for Mister, så havde jeg også kunnet ende sådan.
Ud af bilen, for helvede!
Ud af bilen!
Hænderne på hovedet.
Flot skudt, knægt.
Så...
- Hvad fanden er der sket med dig? - Broderskabet smed mig af en lastbil.
Det er vampyrernes område. Vi må hellere skride.
Jeg var marinesoldat. Jeg blev kaldt hjem fra krigen, da det begyndte.
- Hvordan gik det med krigen? - Der er ingen tilbage til at slås.
Mellemøsten er vampyrland nu.
- Hvordan endte du her? - Vi skulle evakuere folk til Canada.
Vi skulle opretholde ro og orden.
Men det gik ikke.
De fleste soldater skred og prøvede at komme hjem til deres familier.
I ved vel, at præsidenten er død?
- Hvilket røvhul er præsident nu? - Ingen anelse.
De sataner har efterladt os med bukserne nede.
Hjælp! Nej, lad være!
- En læge! Barnet er på vej. - Hvor fanden kom du fra?
Jeg er sammen med tre mænd, men de kan ikke hjælpe mig.
De står bag dig.
- Du skulle have været skuespiller. - Hvad laver de?
De er kørt ind i barrikaderede byer med tilfangetagne vampyrer.
I begyndelsen fløj de vampyrerne ind. Det var det, der slog Washington ud.
Tjek den anden.
Davs.
Er det her din knægt, Clem?
Fandens!
Hvor er kvinden?
Den sæk stak af.
Vi prøvede bare at beskytte hende.
Løb!
Vampyrer kunne lugte blod på lang afstand. Det vidste Mister.
Og det gjorde Jebediah Loven også.
Det så jeg på hans blik.
Vi rejste nordpå, væk fra Broderskabet.
Færre byer, færre mennesker.
Vi havde ikke set vampyrer endnu. Det var for koldt for dem i bjergene.
De var koldblodede som reptiler. De ville være der igen nede i lavlandet.
I nærmer jer Strivington, beskyttet af De Forenede Staters milits.
Asylansøgere får deres sager behandlet. Våben beslaglægges...
I får dem, når I rejser. Hvor kommer I fra?
- Sydfra. - Var der problemer med Broderskabet?
Ikke noget, vi ikke kunne løse.
De havde omdøbt deres by til Strivington. Det sagde det hele.
Det gav mig håb for menneskene. Det gav mig håb for New Eden.
Af og til er håbet det eneste, man har.
Og så var det forbi.
Alt det gode knust af nogle kristne fanatikere, der fløj vampyrer ind.
- Vi bliver her til i morgen tidlig. - Gerne for mig.
Hvordan har du det?
Hun er død.
Der var krummer i damen. Hun kom op ad trappen uden en lyd.
Forbandede broderskabsbonderøve. 10 døde.
Situationen er under kontrol nu. Alt er snart normalt igen.
Vil I virkelig ikke blive? Vi har brug for gode folk.
Nej, vi skal nordpå.
Hold jer til bivejene. Broderskabet kontrollerer alle de store veje.
Held og lykke.
Vi var nået langt.
Vi vidste ikke, hvad der ventede.
Men det måtte være bedre, end det, vi havde lagt bag os.
Det sagde jeg i hvert fald til mig selv.
Men så snart jeg lukkede øjnene -
- så jeg den lille piges ben stikke ud under presenningen.
- Hvad er der sket? - Køleren.
- Kan du lave den? - Nej, nu er hun helt død.
Tag jeres ting.
Efter en uge i skoven havde vi forandret os.
Vi holdt op med at småsludre. Alle passede deres pligter.
Der var koldt her, men vi havde ikke set nogle vampyrer.
Skovene havde en magisk virkning på os, langt væk fra andre mennesker.
Jeg holdt op med at tænke på min fortid og på min familie.
Jeg havde fundet en ny.
Tror du, vi kommer nogen vegne?
Jeg er bekymret over pigen. Hun sinker os.
Det blæser ikke.
Bersærker.
Løb!
- Kom så! - Løb!
Hun kommer!
Nej, hvad laver du?
Videre!
Jeg må hvile!
Søster!
Jeg hjælper dig. Bare lidt længere.
Hun kommer!
- Videre! - Kom nu. Hurtigere!
Kom så, I sataner.
Herren giver mig styrke, Herren er min...
Fader...
... tilgiv mig.
Martin... kom.
Hun kommer nok ikke, Martin.
Kom.
Vi havde gået i dagevis uden at se en sjæl.
Alle mennesker var pist væk.
Men Mister overlod intet til tilfældet.
UNDTAGELSESTILSTAND
- Hvad er der? - Ikke noget.
Jeg begynder at blive gammel og fej.
Har du det godt?
Barnet sparkede. Her, vil du mærke?
- Wow. - Må jeg mærke?
Giv mig din hånd.
- Det sparker vel nok hårdt. - "Luk mig ud. Jeg vil møde jer."
Vågn op! På med støvlerne og vær parat med riflerne. Willie er forsvundet.
- Noget er dødt. - Det er frisk.
Føj for fanden...
For fanden.
Åh Gud...!
Kom, vi skal gå. Kom.
Hav riflerne på jer og skydeklare.
Den her tog Willie med sig og kunne komme forbi vores fælder.
- Den bruger hovedet. - Det er min første tænkende vampyr.
Vi var nået ned til lavlandet.
Vi nærmede os New Eden på den anden side af bjergene, men vi så intet.
I hvert fald ikke noget levende.
Er alt i orden, min pige?
Jeg har kramper.
Det gør så ondt i ryggen. Jeg må hvile lidt. Undskyld.
- Vi er nødt til at fortsætte. - Jeg kan ikke.
Går det?
Far bar mig sådan, da jeg var lille.
Jeg er ikke din far.
Du er ikke så stenhård, som du tror.
Lad hende sove. Hun trænger til det.
Når det lysner, fortsætter vi, så langt vi kan.
Hvad skal vi gøre, når barnet kommer?
Fandens... Fandens!
Kom, den er nede.
Det er hende.
Vent.
Den lokker os, knægt.
Synd.
Drik ud, knægt.
Jeg er en straffende Gud. Øje for øje og tand for tand.
Og søn for søn.
Det her er mellem os, din skide blodsuger.
Da du efterlod mig hos dem, bad jeg igen og igen -
- og Gud bønhørte mig.
Så da de kom, de sultne...
... lod jeg dem godvilligt drikke mit blod... 'Jæger'.
Tak.
Nu er jeg din Gud.
Godt forsøgt, dreng.
Ikke endnu, din satan.
Det er på tide, at du lærer at køre bil.
Vi er der næsten. Næsten.
"Næsten" er et stærkt ord.
Fandens.
Stå stille!
Rør jer ikke.
Tak.
- I ser ud ad helvede til. - Livet er hårdt.
Men som mor altid sagde: "Det er, som det er."
- Klog kvinde. - Hun ejede stedet.
Sidste stop før vildmarken. Jeg har været alene, siden hun døde.
- Ud over, når de kommer. - Det var godt skudt.
Jeg vil se mig omkring.
Hvad hedder du?
- Martin. - Jeg hedder Peggy.
Det er længe siden, jeg så en fyr.
Kom nu.
- Man skal vente, til den er inde. - Hvad er der med den?
De sulter, så de er tynde, men farlige.
Nu kan den lugte os.
Fandens! Det er Walter igen.
Vi gik i skole sammen, og det er ikke lykkes mig at ramme. Han var et røvhul.
Jeg slår ham ihjel.
Martin, stands! Kom tilbage! Hvad laver du?
Martin!
Tekster: Amalie Foss www.undertext.se